Пенчо Славейков
Ай-Гидик

chitanka.info

Ай-Гидик[0]

Залезе слънце, бързо мрак покри

и върхове и тихнали долини.

На Ай-Гидик, там в небесата сини,

челото още в блясък все гори.

Гори и грей. Но слънчеви зари

не са това. На снежните вършини

последния вечерен отгрев гине

и гасне. Вече слънцето се скри.

Понякога во пламът на очите

така горят, все непрегрели ощ,

на миналото щастие зарите —

и неговият отгрев гасне бавно:

макар че е в сърцето вече нощ,

и слънцето залязло е отдавно!

[0] Ай-Гидик. „Български преглед“, кн. 1, 1894 г. — Ай Гидик, връх в югозападна Рила, 2633 м. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.